ДЕКОРАТИВНІСТЬ В АРХІТЕКТУРІ : ЕВОЛЮЦІЯ В СПРИЙНЯТТІ ТА ЗНАЧЕННЯ У СЕРЕДОВИЩІ - ЛЕВИЦЬКИЙ, Андрій (УКРАЇНСЬКА КУЛЬТУРА : МИНУЛЕ, СУЧАСНЕ, ШЛЯХИ РОЗВИТКУ, 2026)
Дослідження зосереджено на вивченні таких понять як декор, орнамент, декоративність. Їх аналізується як частину архітектурного твору в контексті еволюції розвитку декоративних елементів та їхнього значення в сучасному середовищі. Метою статті є дослідження питань про роль декору і декоративності у архітектурі, їх смислове навантаження для самої будівлі. Ці питання підводять до роздумів: як нині сприймається декоративність та як її застосування впливає на психологічний стан людини. Проаналізовано праці українських та іноземних науковців, зокрема стосовно визначення базових понять декоративності. Окрім базових понять досліджується історичний аспект таких прийомів як пропорція та симетрія у створенні гармонійної форми. В історичній ретроспективі висвітлюється еволюція розвитку декоративності та трансформація поглядів на її призначення у ХХ столітті. Звертається увага на причини й наслідки зміни відношення провідних архітекторів і дизайнерів до симетрії та декоративності на початку ХХ століття. Оскільки декоративність здебільшого властива пам’яткам архітектури, то в контексті сьогоденних подій, зокрема військової агресії росії проти України, пошкоджені пам’ятки потребуватимуть реставрації. Внаслідок руйнування будівель порушується цілісність архітектурного середовища, що розширює межі професійних викликів для фахівців з реставрації та громад. Розглянутий приклад візуальної когерентності є актуальним при відновленні орнаменту й декоративних елементів у повоєнному міському середовищі як запоруки створення гармонійної архітектурної форми.