РЕЖИСЕРСЬКІ ПРАКТИКИ ЯК ФОРМА ОРГАНІЗАЦІЇ КУЛЬТУРНОЇ РЕКРЕАЦІЇ У ВІЙСЬКОВОМУ СЕРЕДОВИЩІ - СИДОРЕНКО, Любава (УКРАЇНСЬКА КУЛЬТУРА : МИНУЛЕ, СУЧАСНЕ, ШЛЯХИ РОЗВИТКУ, 2026)
Розглянуто сутність режисерських практик як форми організації культурної рекреації у військовому середовищі. Проаналізовано їх функціональні можливості у створенні цілісного культурно-рекреаційного простору, а також вплив на психоемоційний стан і комунікативну взаємодію військовослужбовців. Метою дослідження є обґрунтування ролі режисерських практик як інструменту відновлення внутрішніх ресурсів та зміцнення згуртованості особового складу. Методологічну основу становлять аналітичний, соціокультурний і функціональний методи, а також спостереження. Визначено, що режисерські практики сприяють зниженню напруження, формуванню спільного смислового простору та підвищенню стійкості.